VERA MANTERO: 1. ONE MYSTERIOUS THING, SAID E.E. CUMMINGS
2. OLYMPIA
3. PERHAPS SHE COULD DANCE FIRST AND THINK AFTERWARDS

Esityksen nimi alkuperäisellä kielellä	1. One mysterious Thing, said e.e. cummings
2. Olympia
3. Perhaps she could dance first and think afterwards	
Esityksen nimi: englanti / suomi		
Esittäjä (ryhmä, soolo, tuotanto)	Vera Mantero (soolot)	
Esittäjän kotikaupunki ja -maa	Lissabon, Portugali	
Koreografi	Vera Mantero	
Ohjaaja		
Tanssijat	Vera Mantero	
Valosuunnittelu	1. João Paulo Xavier
2. João Paulo Xavier
3. "
	
Musiikki, äänisuunnittelu	2. Gravation de musique indien
3. Thelonius Monk: Ruby, My Dear	
Lavastus	3. André Lepecki	
Puvustus	3. Vera Mantero	
Ensi-ilta	1. 1996 Lissabon
2. 1993
3. 1991 Klapstuk Festival	
Esitysajat	1.11.2000 klo 19	
Esityspaikka ja osoite	Kiasma-teatteri Mannerheiminaukio 2 00100 Hki	
Lippumyynti, puhelinnumerot	Kiasman lipunmyynti, 17336502
LippuRex puh. (09) 3940 22	
Muuta huomattavaa (keskustelut esityksen yhteydessä, bussikuljetus etc.)	Teksti Olympia -sooloon: Jean Dubuffet
	
Palkintoja, festivaaliesiintymisiä		
Kuvamateriaali esityksestä	www.kiasma.fi/press
3-5 kuvaa
	
Esityksen ydin	Koreografi ja tanssija Vera Mantero, Portugalin 90-luvulla nousseen uuden tanssisukupolven kansainvälisesti tunnetuimpia ja kiinnostavimpia tekijöitä, esittää Kiasma-teatterissa kolme sooloaan: One mysterious Thing, said the e.e. cummings, Olympia ja Perhaps she could dance first… …and think afterwards	
Esittely	
Vera Mantero (1966) kuuluu koreografisukupolveen, joka 80-luvun lopulla ja 90-luvun alussa loi käsitteen ‘uusi portugalilainen tanssi’. Erinomainen tanssija ja esiintyjä Mantero on tuon polven kansainvälisesti kiinnostavimpia ja kirkkaimpia nimiä. Klassisen koulutuksen omaavana hän tanssi viisi vuotta lissabonilaisessa Gulbenkian-baletissa. Gulbenkianin työpajoissa hän aloitti 80-luvun lopulla koreografintyönsä, joka herätti heti kansallista huomiota. Opiskeltuaan vuoden New Yorkissa näyttelemistä, kontakti-improvisaatiota ja äänenkäyttöä hän jätti kokonaan klassisen tanssin.

Vera Manteron kasainvälinen läpimurto tapahtui vuonna 1991 improvisoidulla soololla Perhaps she could dance first and think afterwards (Ehkä hän voisi tanssia ensin ja ajatella sitten), jonka nimi myötäilee repliikkiä Samuel Beckettin näytelmästä Huomenna hän tulee. Nimi kuvaa sitä suurta epäilystä ja lähes lamaannuttavaa epäuskoa, jota hän tuolloin koki omaa tanssitaiteilijuuttaan ja tanssitaidetta kohtaan ylipäätään. Teos syntyi belgialaisen festivaalin tilauksesta, sattumalta. Manteron mukaan kaikki hänen teoksensa syntyvät liiankin sattumalta. Hän haluaisi olla hieman järjestelmällisempi, mutta järjestelmällisyys edellyttää uskoa ja hänen ongelmansa on uskon puute: “Taide ja luominen kiinnostavat minua eniten elämässä, mutta näyttää siltä että joka kerta kun ryhdyn tekemään taidetta, menetän välittömästi uskoni siihen. Sitten lopulta menetän uskoni elämään itseensä. Suhteeni tanssiin liittyy kysymyksiin: mitä tanssi viestii? mitä minä voin sanoa tanssilla? mitä olen sanomassa tanssiessani?” Viimeisimmän ryhmäteoksensa yhteydessä hän antaa vastauksen kysymyksiinsä: Hän tanssii hiljaisuutta vastaan, hengen ja kulttuurin vähittäistä, rapautuvaa kuolemaa vastaan. 

Tässä soolossaan Mantero siirtyi tyylillisesti performanssitaiteen suuntaan. Olympia-soolossa vuodelta 1993 hän asettuu Manet’n Olympia-tauluun, objektiksi ja katseiden kohteeksi lukien samalla ranskalaisen kuvataiteilijan kulttuuriteoreettista tekstiä. One mysterious Thing, said the e.e. cummings* (1996) on hämmentävä, minimalistinen kunnianosoitus Josephine Bakerille. Tutkittuaan huolellisesti Bakerin hahmoa ja persoonallisuutta Mantero tiivisti tämän olemuksen ja taiteen liikkeeksi. Vera Manteron teokset hämmentävät ja kiinnostavat siksi, että hän itsepintaisesti tekee ‘kuvien tanssillaan’ näkyväksi sen kotoisten absurditeettien yksityismuseon ja julkisten salaisuuksien arkiston, joiden aavemaisesta sisällöistä mieluiten vaiettaisiin.	
Lisätietoja esityksestä, haastattelupyynnöt, nimi ja numero	Sanna Rekola 17336512