NEUVOSTOLIITOSSA JA VENÄJÄLLÄ OPISKELLEIDEN YHDISTYS 25-VUOTIAS

NVOY-JUHLATILAISUUS 30.10.2004

Neuvostoliitossa ja Venäjällä opiskelleiden yhdistys (NVOY) vietti lauantaina 30.10. 25-vuotisjuhlaansa Venäjän tiede- ja kulttuurikeskuksessa. Kun ulkomaankauppaministeri Paula Lehtomäki aloitti tervehdyspuheensa tasan klo 14 kävi hetkessä selväksi, millaisen porukan juhlissa ollaan. Shampanjapullot oli avattu ja osittain juotukin jo muutamaa minuuttia ennen virallisia avajaisia sillä tiedekeskuksen aulaan ahtautui reilusti yli 200 juhlavierasta. Terävämpää juotavaa, pelmennejä ja muuta syötävääkin oli onneksi tarjolla vielä illanvietossakin. 

Juhlan avaajaksi kutsuttu Lehtomäki oli selvästi huolissaan suomalaisten venäläisvastaisten asenteiden lisääntymisestä. Siitä hän ei tosin NVOY-yhdistysväkeä syyttänyt. Päin vastoin, Venäjällä lyhyemmän tai pitemmän ajan viettäneillä on hänen mukaansa jo kieli- ja kulttuuritaitojensa perusteella tietty avainasema Suomen ja Venäjän keskinäissuhteissa. Ministerin erityinen huoli keskittyi mm. siihen, kuinka vähän esimerkiksi pitkää venäjää enää Suomen kouluissa luetaan. Lehtomäen oma venäjä tuntui olevan hyvässä hallinnassa hänen seurustellessaan tiede- ja kulttuurikeskuksen johtajan ja muun juhlakansan kanssa.

Ohjelmaan kuului aluksi taidenäyttelyn avajaiset. Mukana oli sekä nuorempaa että vanhempaa Repin-instituutin kävijää Pietarista ja vähän muualtakin: Riitta Anttonen, Iiris Hälli, Reino Laitasalo, Kari Lindström, Kirsti Puhakka, Ossi Somma, Minna Sulonen, Tiina Tainio ja Maisu Valo. 

Näyttelyn tauluja ihaillessa pystyi amatöörikin panemaan merkille tyylien moninaisuuden. Ei ole ainakaan se paljon parjattu sosialistinen realismi pilannut em. porukan taiteellista lahjakkuutta! Venäjän taiteen opinahjothan ovat olleet muutenkin korkeatasoisia kautta historian. Taiteilijoista Tiina Tainio on toiminut tätä nykyä , vuodesta 2004 myös NVOY:n  puheenjohtaja. Pitkän päivätyön järjestön johdossa ehti tehdä häntä ennen myös Sirkka-Liisa Lindqvist, joka saikin lämpimät kiitokset sekä suomalaisilta että venäläisiltä juhlan järjestäjiltä.

NVOY-25-vuotisjuhlaohjelmaan kuului myös Elinkautiset -nimisen dokumenttielokuvan maailmanensi-ilta. Elokuvan ohjaaja-käsikirjoittaja Jari Kokko ja tuottaja-kuvaaja Pentti Vikki ovat molemmat Moskovan elokuvakoulun kasvatteja. He olivat myös paikalla esittelemässä filmiään ja sen tekijä- & “näyttelijäkaartia”. Elinkautiset on dokumentti, osin vähän fiktiivinenkin, Neuvostoliiton korkeakouluissa ns. täyden oppimäärän eli 5-6 vuotta opiskelleista suomalaisista. Näitä elinkautisia taitaa olla peräti muutama tuhat, pääosin Moskovasta, Pietarista ja Kiovasta. Markkinatalous-Venäjällä opiskelu ja etenkin asuminen alkaa olla ulkomaalaisille sen verran kallista lystiä, että opiskelijamäärät ovat pudonneet selvästi. Omana aikanani, 1970-luvun Leningradissahan nautittiin vielä 90 ruplan stipendiä, jolla saattoi ostaa paitsi sapuskat myös muita nautinnollisia hyödykkeitä, jopa matkustella ympäri maata. Opiskeluhan oli ilmaista ja asuntolapaikastakin maksettiin vain pari ruplaa kuukaudessa. Monet keräsivät myös oman alansa ammattikirjoja.

Nostalgia-illanvietossa syötiin ja juotiin. Nyyttikesti-periaate ja vapaaehtoinen talkooväki toimi esimerkillisesti, vaikka juhlijoita tuli paikalle taatusti enemmän kuin kukaan uskalsi toivoa! Kuultiin myös haitarimusiikkia - Timo Kyllönen - ja runoja - Pentti Stranius. Niin, jos kuultiin, sillä mekkala oli melkoinen naapurissa samoina vuosina opiskelleiden tavatessa toisiaan kuka 10 kuka 30 vuoden tauon jälkeen. Tänä vuonna monelle Venäjän elinkautiselle on juhlia riittänytkin. Yhdistyksen 25-vuotistaipaleen lisäksi Suomi-Venäjä-Seura on viettänyt 60-vuotisjuhliaan ja myös yliopistopiireissä suhteellisen hyvin tunnettu, suurelta osin Venäjä-tutkimukseen keskittyvä Idäntutkimus-lehti on  saavuttanut 10 vuoden iän. Sitäkin on ollut avustamassa moni Moskovan tai Pietarin kävijä. Venäjällä opiskelleet ovat muutenkin, ennakkoluuloista huolimatta, sopivasti “soluttautuneet” hyvin erilaisiin ammatteihin - opettajista insinööreihin, matkaoppaista lääkäreihin, tulkeista tutkijoihin jne

LYHYT NVOY-HISTORIIKKI

Neuvostoliitossa ja Venäjällä opiskelleiden yhdistys ry perustettiin Helsingissä syksyllä 1979. Yhdistyksen ensimmäiseksi puheenjohtajaksi valittiin Moskovassa opiskellut arabimaiden ja  Lähi-Idän historian asiantuntija Pertti Multanen - nykyinen Helsingin yliopiston dosentti. Sittemmin puheenjohtajana toimi pari vuosikymmentä Sirkka-Liisa Lindqvist, jonka työpaikka oli tuolloin Venäjän tiede- ja kulttuurikeskus.

Vaikka suomalaisia olikin opiskellut  Neuvostoliitossa jo 1950-luvulta lähtien, useimpiin satoihin opiskelijajoukko kasvoi vasta 1970-luvun alussa. Keskeisiä opiskelukaupunkeja olivat Moskova, Pietari ja Kiova. 1970-luvun keskivaiheilla “elinkautisten” suomalaisopiskelijoiden yhteismäärä näissä kaupungeissa kohosi jo reilusti yli 1000:en. Suosittuja aloja olivat esimerkiksi lääketiede ja venäjän kieli, mutta myös teknisiin korkeakouluihin ja yliopistojen eri tiedekuntiin riitti nuoria suomalaisopiskelijoita sadoittain. 

NVOY on toiminut vaihtelevalla aktiivisuudella. Voi todeta että erityisen vilkasta oli alkuvaiheen yhteistyö Suomi-Venäjä-Seuran ja  Suomen opetusministeriön kanssa. 1980-luvun alussa lähetettiin vielä useita satoja opiskelijoita Venäjän korkeakouluihin. Yhdistys oli usein ohjaamassa ja neuvomassa tässä toiminnassa - ja erityisesti puheenjohtaja  Lindqvistin panos oli keskeinen opiskeluun liittyvien materiaalien valmistelussa ja venäläisten korkeakoulujen esittelytilaisuuksissa. Myös opinto- ja virkistysmatkoja järjestettiin,  mm. Ukrainaan, Uzbekistaniin, Moskovaan ja Pietariin.

NVOY ry osallistui myös kansalaisjärjestönä lainvalmistelutyöhön: keskeinen saavutus oli vuonna 1986 säädetty laki ulkomailla suoritettujen korkeakouluopintojen vastaavuudesta Suomessa. Sen allekirjoitti presidentti Mauno Koivisto. Laki mahdollisti myös Neuvostoliitossa / Venäjällä opiskelleiden paremmat työnsaantimahdollisuudet Suomessa, jotka eivät esimerkiksi poliittisista syistä ole olleet aina kovinkaan hyvät.

Neuvostoliiton hajoamisen jälkeen suomalaisopiskelijoiden määrä Venäjällä väheni jyrkästi. NVOY ry:n toiminta oli silti pääosin koko 1990-luvun uusien opiskelijoiden lähettämistä ja opastamista. Venäjän tiede- ja kulttuurikeskus ja Tampereen Lenin-museo ovat olleet niitä paikkoja, joissa yhdistys on kokoontunut ja joissa on järjestetty myös keskustelutilaisuuksia ja näyttelyitä -- 1980-luvun lopulla elokuvailtojakin Kinoglaz-nimisen kerhon toimesta. Toukokuussa vuonna 2003 Moskovaan kutsuttiin koolle maailmanlaajuinen Venäjällä opiskelleiden foorumi, jossa oli mukana myös 10 NVOY ry:n aktivistia. Se on edelleen  kansainvälisin kokous, jossa allekirjoittanut on ollut paikalla: kokousedustajia oli saapunut  yli sadasta maasta. Kummallisinta oli, että kaikki puhuivat venäjää keskenään niin virallisissa seminaariesitelmissä kuin vapaa-aikana, piakkoin purettavan hotelli Rossijan käytävillä ja ravintoloissa.

Pentti Stranius
Venäjä-tutkija, Joensuun yliopisto